PERSONER OG BEGIVENHEDER ER OPDIGTEDE
ENHVER LIGHED MED VIRKELIGHEDEN ER UTILSIGTET
Han hedder Guillaume Debailly. D-E-B-A-I-L-L-Y.
Ja. Det er ham.
- Nadia? - Værsgo, Guillaume.
- Hvem talte du med? - De sagde, at du var spion.
Du skulle have rekrutteret folk i Damaskus. De bliver anholdt nu.
- Henri? - Skulle jeg også rekrutteres?
Jeg er afsløret. Ring til kontoret i Syrien.
Alle netværk skal lukkes. Nu!
- Jeg må af sted. - Midt om natten?
Ja, jeg skal møde tidligt i morgen.
- Har du set "I sansernes vold"? - Nej.
En luder?
- En, der lige har skændtes med fyren? - Eller skal nå et fly?
- Hun havde ingen bagage. - Hun lignede ikke en, der er vred.
Hun lignede ikke en luder.
Hej. Undskyld... Her er jeres trackere.
Jeg tager hjem nu. Vi ses på kontoret. Og bare rolig, jeg går via slusen.
Lad os sige, at algerierne har Cyclone.
Måske røber han sig i en brandert eller har noget på sig, der røber ham.
Han bliver overgivet af politiet til kontraspionagen.
Så har algerierne en fuld person -
- som bekræfter, at han arbejder for DGSE.
Et par timer senere er Cyclone ædru og roligere.
Der er nu to muligheder.
Enten fremturer han, eller også stopper han.
Fortsætter han, er det katastrofalt. Han angiver alle sine kilder.
- Hvem har De kontaktet? - Vi har advaret tre. En svarer ikke.
Godt... Han afslører altså kilderne.
Men også alle de operationer, han har deltaget i i Algier.
Hvor længe var han her i DGSE, før han tog af sted? 16 måneder.
Med adgang til fortrolige oplysninger. Så han røber protokoller og metoder.
Men hvorfor skulle han gøre det? Det er spørgsmålet. Hvor gik det galt?
Under rekrutteringen? Overvågningen? Træningen? Hvornår lod vi det ske?
En forræder.
Anden mulighed.
Han trækker alt tilbage og siger, han bare ville spille interessant.
Algerierne er skeptiske.
De vil ikke slippe en stor fisk, så de efterforsker det.
Og her kommer dækhistorien i spil.
- De vil spørge til hans arbejde. - Intet problem.
Det er et finansielt firma med ægte kontor og kunder.
Selv hvis de bryder ind i hans bolig, vil det kun bekræfte hans historie.
Godt. Det er nu, vi skal passe på.
Vi må ikke vække mistanke ved vores handlinger i marken.
Vores folk på ambassaden må ikke lade sig mærke med noget.
Enhver mistænkelig handling vil bekræfte, at vi har mistet en agent.
Sig til dem, at de skal lade, som om de intet vidste.
Vi må også tjekke, om han er blevet bortført.
Hans mobil er jo stadig på stationen, men ingen har set ham gå ud.
- Så De tror... - Ingenting. Men vi skal tjekke det.
Vi må tjekke alle tilfælde af forsvundne agenter i Algier.
Vi må ikke overse det, hvis det er sket før. Forstået?
Han slap fra jer, kvaste to trackere, sov på hotel og skjulte sig ikke?
Og det generede ham vist ikke, at vi fandt ham.
- Sov han alene? - Uvist.
Der kommer mange på det hotel. Det er også en bar.
Vi kan godt gå videre med det, men så bliver det jo overvågning.
Hvis De vil ændre vores opgave, så bare sig til, det er intet problem.
Jeg kan finde ud af, hvem han knepper, hvor mange gange på en nat -
- om pigen har menstruation, og om hun får den i røven.
- Det er ikke noget problem. - Okay, jeg skal nok sige til.
Jeg har en aftale med hr. Duflot.
Dr. Balmes? Goddag. Hold kortet hen til aflæseren.
Goddag. Mit navn er Rim Belghiti. Jeg er hr. Duflots sekretær.
- Gik det godt ved indgangen? - Ja.
- Men underligt uden mobil og tablet. - Ja, dem må man ikke have med ind.
Ved De hvorfor? De kan tændes på afstand og bruges som mikrofoner.
Men man vænner sig til at være "nøgen".
KRISERUM Kort fås hos vagten
Ikke mange må tage elevatoren op til vores afdeling.
Hvis nogen spørger, hvor De arbejder, så undlad at svare. Her.
Værsgo.
Her er så vores afdeling. Efterretningstjenestens hovedkvarter.
Her er Deres kontor.
Før var det et hvilerum for dem, der havde døgnvagt.
Men vi besluttede at lave et kontor til Dem.
Hver aften skal alt makuleres.
Ellers skal det ind i det her skab, der låses med nøgle og kode.
Intet må ligge fremme.
Ingen må gå herind. De står selv for rengøringen.
Her står alle numrene. Dør, skab, telefon.
Lige en sidste ting...
Sig ikke noget til nogen. Ingen må udspørge Dem.
Ved nogen ikke, hvad De ved, må vedkommende ikke få indsigt.
Det hedder det hos os: At få indsigt.
- Så det er fortrolige oplysninger? - Nej, det er forsvarshemmeligheder.
- Nå, du sov nok på hotel. Alene? - Hvorfor?
- Svar nu bare. - Måske. Er du bare nysgerrig?
Var der en intern undersøgelse i gang, ville du vel vide, om jeg sov alene.
Er der så det?
Det kan der komme, når du ryster vores folk af.
Jeg træner dem bare. De fandt mig jo igen, ikke?
- Du hjalp dem ikke ligefrem. - Det manglede da bare.
Jeg har før hørt om agenter, der ikke kunne slippe deres dækhistorie.
De lever et udsvævende liv.
Ham i Kasakhstan levede livet og ville ikke hjem.
Afghaneren var deprimeret i et år. Jeg må vide, om det er det, der sker.
Det har jeg ikke brug for lige nu. Du skal finde Cyclone.
- Så ingen numre lige nu. - Godt, så venter jeg.
Jeg mener det. Har du det skidt?
Nej, det går. Jeg skal bare lige akklimatisere mig.
Skilsmissen, min datter... Men det går.
Vi finder Cyclone, og jeg oplærer den nye agent. Du kan regne med mig.
Og bare lad Pépé og Mémé skygge mig. Det er god træning.
- Hr. Duflot. Dr. Balmes er kommet. - Når man taler om solen...
- Goddag. - Goddag.
Det er Guillaume Debailly, vores nye vicedirektør.
Dr. Balmes skal tage sig af os alle sammen, for...
Cyclone-sagen har ramt os alle hårdt.
Altså, især ham. De kan møde de andre senere.
Nu skal jeg bruge Dem i kriserummet. Spids ørerne, men ingen spørgsmål.
Gør, som De bliver bedt om. Men siger vi ikke noget, er det...
- Fordi jeg ikke må "få indsigt". - Præcis. Vidensopdeling er vigtigt.
Man kan ikke afsløre det, man ikke ved. Forstår De det?
Hvis jeg spørger, hvad mit slips siger om min personlighed -
- skal De ikke spørge hvorfor, bare svare. Er De med?
- De vil virke sympatisk. - Letkøbt.
Deres slips er Deres kendetegn. Deres lidt rebelske side.
Er det alt, hvad De har at byde på? Det var godt nok ikke meget.
- Det er latterligt. - Endelig. Sandheden er vigtigst.
Hvis De ikke ved det eller er usikker, så sig det.
Sådan vinder De min tillid. Ved at sige sandheden.
Efter Dem.
Pludselig kunne jeg bare ikke snuppe hendes lille arrogante latter mere.
Kortison er godt til arbejdet, men man bliver uvenner med alle.
- Har du det godt? - Nej.
- Hvad er der? - Jeg rejser.
- Hvorhen? - Bare væk herfra.
- Hvad skal det sige? - Jeg forlader DGSE i dag.
- Hvad? Hvorfor? - Jeg fik en langvarig mission.
Da jeg sagde det til min kæreste, tog han det rigtig dårligt.
- Og jeg gør ikke megen nytte her. - Han kan da ikke stoppe dig.
Nej, men det piner ham.
At jeg skal være langt væk længe og opholde mig et farligt sted.
- Og jeg holder af ham. - Han vænner sig vel til det.
- Nej, jeg mister ham. - Wow. Hvad vil du så lave?
Jeg har fået arbejde i et stort ingeniør- og byggefirma.
- Hvordan indstille alle aktiviteter? - De skal stoppe alt.
Ingen kommunikation lige foreløbig. Vi genoptager kontakten senere.
- Lad, som om vi ikke findes mere. - Hvorfor?
- Vi er bare forsigtige. - Forsigtige?
- Er jeg da blevet afsløret? - Nej, slet ikke.
Hvorfor så indstille alt? Der må være et stort problem.
Det er bare en sikkerhedsprotokol.
Cyclone, vores agent i Algier, er forsvundet.
Vi kontakter hans kilder. Gherbi er en af dem.
Hr. Jacques, mine kolleger er militærfolk.
De kaldes "skorpioner". Ved mindste faresignal dræber de én.
- Ingen dræber Dem. - Jeg kræver at blive eksfiltreret.
Hvis De ikke hjælper mig, klarer jeg det selv.
Dr. Balmes, vil De sige, at denne mand er panikslagen?
Hvis De mener det, finder vi et påskud til at få ham bragt ud af Algeriet.
Sådan et troværdigt scenario koster det hvide ud af øjnene.
Men ellers beder vi ham gå hjem og tænke på noget andet.
Hvis De tager fejl, kan han blive henrettet.
Så hvor panikslagen mener De, at han er?
Nå?
Forestil dem, De får tjekket lungerne og får besked på helt at undgå kød.
- Hvordan hænger det sammen? - Det spørger De røntgenlægen om.
Forestil Dem, at lægen bare siger: "Det vil jeg helst ikke svare på."
- Går De i panik eller ej? - Okay, vi eksfiltrerer ham.
- Goddag. Vil De have en kop te? - Ja tak.
- Var det hårdt at sige farvel? - Det gik.
Jeg må bede om Deres mobil.
Har De taget Deres pas med?
Der er israelske stempler i Deres pas, så meld det tabt og få et nyt.
- Så De var i Israel? - Ja, for et år siden.
- Hvad skulle De der? - Følge en ven til en kibbutz.
- Hvorhenne? - Ved Karmelbjerget i Haifa-regionen.
Alt det her skal slettes.
- Deres "ven", var han Deres kæreste? - Ja. Eller... det blev han.
- I kibbutzen? - Ja. Men det holdt ikke.
- Hvad hed han? - Zvi Sigal.
Zvi Sigal er lige blevet gift med en vis Keren Mor.
- Hvad vil I gøre? - Gøre rent.
Goddag. Kommer De med?
Marie-Jeanne, som De lige mødte, bliver Deres kontakt under missionen.
De er i gode hænder. Hun var også min kontaktperson.
Og nu er De så utålmodig efter at komme i gang.
- Med hvad? - Min mission.
- Og hvornår begynder den? - Det ved jeg ikke.
- Den begynder nu. - Nu?
De skal til Teheran og opspore iranske atomkraftingeniører.
De kan kontakte dem som seismolog. Hvordan vil De bære Dem ad?
- Med hvad? - Med at få job i Iran.
- Det kan De vel sige mig. - De skal ansættes af ham her.
Reza Mortazavi.
Han er leder af udvekslingsprogrammet med Iran inden for seismologi.
Han skal have en ingeniør med hjem til Teheran.
Han har været i Paris i en måned. På Geofysisk Institut.
Få job der, og sørg for, at Reza Mortazavi bemærker Dem.
Han skal overbevises om, at De er den bedste til opgaven.
Det vil være den bedst mulige dækhistorie.
- Hvordan får jeg job på instituttet? - Det er op til Dem.
- Og hvis det ikke lykkes? - De har mange spørgsmål.
Og jeg har kun ét svar. Hvis De ikke kan, så glem det.
- Hvad gjorde De før Deres mission? - Tog en eksamen for at undervise.
Og jeg lærte arabisk på et år.
Oberst.
Operationsledelsen er rasende. Har De kontaktet en af deres agenter?
Troede De, at De bare kunne nævne operation FELIS til Deres svoger?
- Hvad ville De vide? - Om min svoger var med.
- Hvorfor? Er De bekymret for ham? - Nej.
Jeg kan intet sige, men FELIS er guld værd for operationsledelsen.
Da de hørte, at Deres Cyclone var ved at ødelægge det hele, gik de amok.
De nægter kategorisk at afblæse den. Kategorisk!
De kræver, at vi løser problemet.
Så gør mig den tjeneste ikke at gøre det værre.
Det kan De i øvrigt ikke, for fra nu af er der totalt lukket -
- for al kommunikation med FELIS-agenterne.
Det kan deres familier takke Dem for.
"Deres Cyclone"...
Vi kommunikerer med agenten i Kina via e-mail.
Vi har skabt et headhunterfirma. Han sender os mails derfra.
- Risikerer de ikke at blive læst? - Hvis det sker, så er han afsløret.
Det er det, vi vil undgå. Han gør intet mistænkeligt.
Han tager ingen billeder og stjæler ingen dokumenter.
Han er faktisk headhunter og sender os rapporter.
Okay.
Her er Algiers telekommunikationssky med alle mobiler.
Hvert sekund tændes og slukkes nogle.
Vores satellitter opfanger dem, og vi studerer dagens bevægelser.
Man kan se, at mange pendler til og fra forstæderne morgen og aften.
Jeg kan studere et område i detaljer. For eksempel salafisternes område.
Vi kan genskabe det mønster -
- som svarer til en terrorgruppes aktivitet ved en given lejlighed.
Hver gang de henretter en forræder, ser mønstret cirka sådan her ud.
Her har vi genskabt mønstret for et mord.
Og nedenunder ses mønstret for en bortførelse.
Her er Algier for tre dage siden, hvor Cyclone blev anholdt.
De her to mønstre interesserer os.
Jeg skal bare studere skyen for hvert område for at finde mønstret.
De har stadig ikke givet mig besked om Debailly. Skal vi stadig følge ham?
- Sig mig bare, hvor han sover i nat. - Javel. Må han vide det?
Helst ikke, men det kan I nok ikke klare.
Hvilken tracker er det? Han er til fods.
Det er gps'en i hans telefon. Når den er tændt, er alt okay.
Måske er han i metroen.
De, der kæmper mod Bashar i dag, ville begrave mig op til halsen -
- og opfordre folk til at stene mig.
Jeg sagde til mig selv forleden, at det var godt, du rejste.
Nu ville det være for farligt for os.
Det undrede mig faktisk, at du blev.
Du var begyndt at blive upopulær med din litteraturklub.
Jeg tænkte, at du blev for min skyld. Men det havde ikke kunnet vare ved.
Og det kunne være gået rigtig galt. Selv her i Paris må vi passe på.
- Hallo? - Må jeg spørge, hvor du er?
- Ved du det ikke? - Kom ned.
- Hvad sker der? - Det var min redaktør.
Han må kontakte mig i nødstilfælde. Han er meget besiddende.
Det tager ti minutter.
ADGANGSKODE
6 UBESVAREDE OPKALD
- Bliver du ved? - Til jeg er sikker.
- Så I sporede min mobil? - Du havde næppe svaret på et opkald.
- Jeg har ikke brug for det her. - At jeg ikke knalder derhjemme?
- Hvilket navn er du her under? - Den gifte kvinde deroppe bookede.
Skal vi spørge hende, hvilket navn hun opgav? Kom.
- Hun bliver nok forbavset, men pyt. - Lad os hellere gå udenfor.
Stoler tjenesten ikke på mig? Hvad er det, du er bange for?
- Går det godt? - Ja.
- Det er det eneste, jeg vil vide. - Det går fint.
- Du lider vel ikke af agentsyndromet? - Hvad er det?
At udsætte os alle for fare, fordi man ikke vil leve sit normale liv.
Jeg venter at høre, at Cyclone er taget af terrorister -
- at en kilde er blevet anholdt, eller at en operation er gået galt.
Eller at han ligger død i en grøft. Det er mit "normale" liv.
Hvad havde du regnet med?
- Det ved jeg ikke. - Det gør jeg heller ikke.
"Vi er stadig venner..."
- Det venskab løber ud i sandet. - Skuffende.
- Hvad ville din redaktør? - Han tror, jeg skriver her.
Sagde du, at du skrev i aften? Ikke at du var sammen med en ukrainsk luder.
- Jeg blev lige bange. - Og derfor gik han.
Bare rolig, det her er kærlighedens by.
Det er min redaktør.
Jeg er nødt til at smutte.
7 UBESVAREDE OPKALD
Det er da løgn.
- Hvad er der? - Jeg skulle tale med Rémi.
Men hans Skype-navn findes ikke mere.
Se lige her.
Prøv du.
SKYPE-NAVNET FINDES IKKE NY SØGNING
Det må være en fejl. Kan du ikke gøre noget?
- Det ved jeg ikke. - Du er håbløs til computere.
- Hallo? - Jeg har ringet og ringet.
- Hr. Jacques? - Ja. Vi behandler Deres anmodning.
Det sker inden for 48 timer.
- Vi vender tilbage. - Det er ikke nødvendigt længere.
Jeg er nødt til at lægge på. Jeg skal om bord på flyet.
Han fortalte sin chef, at hans bror var syg.
Og at han måtte besøge sin familie. Vi må opsnappe ham i lufthavnen.
Og gøre hans historie troværdig.
Tag Balmes med. Så kan hun se, hvordan det foregår.
- Hvad gavn har jeg af hende? - Du kan bruge hendes ekspertise.
Ja, jeg sender psykologen med dig. Er det et problem?
Du hader godt nok psykologer.
- Hvad er Deres speciale? - Adfærdspsykologi.
Jeg arbejdede for hæren i 15 år.
Jeg har skrevet en lang artikel om folks adfærd bag rattet.
Hvad stod der?
At det er godt at analysere patienter, når de kører bil.
- Tager De pis på mig? - Slet ikke.
De ser for eksempel i bakspejlet hvert tredje sekund.
Det er overdrevet. Det kan betyde forskellige ting.
- Måske at jeg er en forsigtig bilist. - Eller lider af akut overvagtsomhed.
Det rammer mange hjemvendte soldater.
Det rammer især dem, der har oplevet grimme ting i felten.
- Nu tør jeg ikke se i bakspejlet. - Undskyld. Det må De endelig gøre.
- Det er ham. - Mange tak.
- Goddag. Er De Saïd Gherbi? - Ja, det er mig.
Didier Vincent, militærlæge, og min kollega dr. Balmes.
Det drejer sig om Deres bror. Han er lige blevet anholdt i Algier.
Han bliver afhørt af kontraspionagen, som tror, at han er fransk spion.
Han kan blive anklaget for forræderi. Vi blev underrettet af konsulatet.
- Hvad har han gjort? - Intet. Nogen har angivet ham.
Desværre blev han bange og forlod sit arbejde før tiden.
- Så virkede han skyldig. - Fjols.
Han ville aldrig kunne være spion. Han kan ikke engang snyde sig frem i køen.
De behøver ikke overbevise os. Det er en fejl, men vi må have ham ud.
- Hvad kan jeg gøre? - De kan blive indlagt på et hospital.
Deres bror fortalte sin chef, at han skulle besøge sin syge bror i Paris.
Javel?
Har jeg så fået et tilbagefald?
- Har De da haft kræft? - Ja, for tre år siden.
Skal jeg indlægges igen?
- Goddag. Det er min mor... - Ja. Har De hendes sygesikringskort?
Hvad er nu det for noget?
- Sophie? Jeg har et problem. - Ja?
- Hvad er der galt? - Se lige.
Nu er det vist i orden.
- Er alt i orden? - Jeg ved det ikke. Lad mig se...
Ja. Åbenbart.
Det er i orden.
Bare stil kufferten, så tager vi på hospitalet.
- Hvorfor det? - Er Deres bror ikke syg?
- Jo, men det... - Han spøger.
Jeg ville se, om De var vågen.
- Trænger De ikke til en pause? - Jo.
- Vil De vide, hvad det minder mig om? - Nej, for folk ser altid det samme.
- En pik og nosser. - Netop.
Jeg finder ikke noget. Absolut intet.
- Ville De gerne finde noget? - Nej, det var ikke det, jeg mente.
Men det ville da betyde, at det ikke var min skyld.
- Analysere alle? Via samtaler? - Ja, konsultationer.
Nej, De skal kun tage Dem af agenterne.
- Fisk? Kød? - Fisk, tak.
Også til mig.
De er chef for ni agenter.
Alle omkring Dem håndterer dem. Og nu har De mistet en.
Det påvirker da alle. I er nogle værre hønemødre.
De overdriver.
- Har De mistet en agent før? - Nej, det mener jeg ikke.
- Værsgo. - Tak.
Det kommer til at påvirke alle. Det påvirker allerede alle.
Og vil den nye pige ikke tro, at hun også kan forsvinde?
Selv Debailly er på vagt.
- Er han? - Ja, han er mistroisk.
Han virker, som om han stadig er på mission.
På den kongres roser alle hinanden. Det er et favorabelt terræn.
Her er olieselskaber, forsknings- og ingeniørfirmaer samt borefirmaer.
Deres mål er Anne Lebarbier, 47 år og tidligere chef for Sismintec -
- et firma med speciale i seismiske måleapparater.
Hun leder afdelingen for seismologi på Geofysisk Institut i Paris.
De skal få hende til at give Dem en opgave.
Goddag.
Mange tak.
Goddag.
Hun bliver der ikke længe. Hun forventer intet af den kongres.
Hun vil bare vise flaget. De har meget kort tid.
Hvad venter De på?
Den chance får De ikke igen. Det vil tage uger per mail. Kom nu.
Fru Lebarbier? Laurent Lavaine. Jeg er en af arrangørerne.
Denne unge dame spørger om ting, jeg ikke ved. Måske De kan hjælpe.
De tør møde telluriske kræfter, så kan De også tale med fru Lebarbier.
Tak.
- Er De seismolog? - Ja, jeg blev færdig for to år siden.
Jeg arbejdede for en NGO, der bygger i seismisk aktive områder.
Jeg fandt det interessant at bygge rysteborde og finde løsninger.
Jeg kunne godt lide det forebyggende arbejde, så jeg valgte seismologi.
- Og Deres spørgsmål? - Ja, undskyld.
- Geoscopia har kontaktet mig. De... - Jeg kender dem godt.
Jeg spurgte den herre, om det var værd at overveje deres tilbud.
Han sagde, at han ikke kunne svare, men at det kunne De.
- Hvad vil De lave hos Geoscopia? - Styrke mit nye speciale.
De laver satellitter og computere.
En sidste ting. Før instituttet var hun direktør for Geoscopia.
Hun blev fyret for mangel på visioner. De skiltes ikke som venner.
Hr. Duflot forlanger, at vi vurderer Deres sindstilstand efter hjemkomsten.
Jeg mente det faktisk lidt. Forleden var De meget nervøs i bilen.
- Også da vi talte med Gherbi? - Nej, det havde De styr på.
Men når De slækker på den kontrol -
- oplever De måske en vis angst efter den store ændring i Deres liv.
De var seks år i Damaskus, ikke? Under en anden identitet.
- Hvad var Deres navn? - Paul Lefebvre.
Så i seks år gik De under navnet Paul Lefebvre?
- Og nu har De Deres rigtige navn? - Det har jeg altid haft.
Naturligvis, men hvordan er det ikke at være Lefebvre mere?
Fint nok.
Det indgår jo i jobbet at vende tilbage til sit normale liv.
"Normalt liv."
Man får vel venner over så lang tid? De havde vel et normalt liv derovre?
- Hvad bliver der så af de venner? - Man forlader dem.
- Må man bryde forbindelsen? - Ja, gradvist.
Man svarer kun på mails og opkald indimellem.
Man er reserveret. Så svarer man mindre og mindre.
Efter nogle uger holder man helt op. Man forsvinder og bliver glemt.
- Er det ikke hårdt? - Vi er jo ikke robotter.
De har vel været nødt til at bryde nogle stærke bånd, ikke?
- Det var klodset. - Hvordan det?
De har læst sagsakterne. De ved, hvem vi taler om.
- Fru Nadia El Mansour. - Netop.
- Hvordan klarer man det? - Man klarer det ikke så godt.
Man taler med sin kontaktperson og søger råd. Det er ikke let.
- Er det lettere for nogle? - Det ved jeg ikke.
Kunne Cyclone have haft det problem?
Ja, Cyclone kan have haft et forhold til én -
- som måske havde gennemskuet, hvad han virkelig lavede.
Eller måske talte han over sig.
Ja, og det kunne nå de forkerte. Derfor skjuler vi Gherbi.
Tror De, det er det, der er sket?
At han talte over sig på det forkerte tidspunkt til den forkerte?
Ja, det er muligt.
Jeg kan ikke se en Nadia El Mansour, men prøv Planlægning på tredje sal.
- Kan vi tale sammen? - Ja, men kort. Hvad er der?
I 1990 røg en engelsk agent i Algier på politistationen og forsvandt.
Her er en gammel besked om, at DGSE skulle finde ham.
Det lykkedes ikke. Men han blev fundet fem år senere.
Han var blevet syrisk efterretningsofficer i Libyen.
- Arbejdede han for algerierne? - Han var dobbeltagent fra starten.
Det var sådan, algerierne fik ham ud af cirkulation.
Jeg har også læst, at KGB brugte samme metode i 1960'erne.
Siger De, at Cyclone hele tiden har været dobbeltagent?
Nadia El Mansour... Dialo, Elaouie, El Mansour...
Ja, de er i lokale 402. Det er forevisningsrummet.
Jeg foreslår, at vi tager en pause. Bagefter kan vi diskutere filmen.
Goddag, jeg søger en, der skulle komme til forelæsningen.
Nadia El Mansour.
Ja, hun er tilmeldt. De må hilse.
Hun er aldrig dukket op. Jo, hun kom og tilmeldte sig den første dag.
Ellers vil UNESCO ikke godkende hendes efteruddannelse.
Jeg håber, at hun nyder sit ophold i Paris. Farvel.
Reglerne er til, så man aldrig er nødt til at tænke "Det skal nok gå".
De skal beskytte en, ens kilder og DGSE.
Når man håber, at det nok skal gå, er det allerede for sent.
Så har man brudt reglerne og givet afkald på sin beskyttelse.
Så er man underlagt frygtens, mistroens og tvivlens lov.
Jeg burde være gået til min chef, Henri Duflot, og indrømmet min brøler.
Men jeg var allerede underlagt en anden lov.
En lov, som alle de, der længe har levet et hemmeligt liv, kender.
Almagtens lov.
Den, der får os til at tænke: "Det er jeg i stand til."
Og til at sige: "Det skal nok gå. For jeg er i stand til alt."
Danske tekster: Brincker og Bagge Hansen - Subline